Хубава си, моя горо
Хубава си, моя горо,
миришеш на младост,
но вселяваш в сърцата ни
само скръб и жалост.
Който веднъж те погледне,
той вечно жалее,
че не може под твоите
сенки да изтлее.
А комуто стане нужда
веч да те остави,
той не може, дорде е жив,
да те заборави.
Хубава си, моя горо,
миришеш на младост,
но вселяваш в сърцата ни
само скръб и жалост.
Твоите буки и дъбове,
твоите шуми гъсти,
и цветята и водите,
агнетата тлъсти,
и божурът, и тревите
и твойта прохлада,
всичко, казвам, понякогаш
като куршум пада
на сърцето, което е
всякогаш готово
да поплаче, кога види
в природата ново,
кога види как пролетта
старостта изпраща,
и под студа и под снега
живот се захваща.
Любен Каравелов
"Знание", г. I, кн. 9, 15 май 1875
Четете още:
🔴 Трудно се влиза в час на Острова🔴 Балкански фест събира любители на ракията
🔴 Таксиметров шофьор от Русе спря обир на старица
Източник: uchiteli
Коментари
![](./i/blank.gif)